God morgon, mr Blake. Jag heter Amanda.
Jag har några frågor för att kunna bedöma er rätt till sjukpenning.
Det tar inte så lång tid.
Först vill jag fråga: kan ni gå längre än 50 meter utan hjälp?
Ja.
Kan ni lyfta nån armen som för att stoppa ner nåt i en bröstficka?
Det fyllde jag i i ert 52-sidiga formulär.
Jag ser det, men jag kunde tyvärr inte tyda vad ni hade skrivit där.
Ja.
Kan ni lyfta nån arm till huvudet som om ni tog på er en hatt?
-Det är inget fel på armar och ben. -Kan ni bara svara på frågan?
Ni har min journal. Kan vi prata om mitt hjärta?
-Kan ni bara svara på frågorna? -Okej.
-Så ni kan alltså ta på er en hatt? -Ja.
Okej, jättebra.
Kan ni trycka på en knapp som på en telefonknappsats?
Det är inget fel på mina fingrar. Vi kommer allt längre från hjärtat.
Kan vi hålla oss till frågorna?
Har ni svårt att framföra ett enkelt meddelande till okända?
Ja. Ja, det är mitt jävla hjärta. Jag säger det, men du lyssnar inte.
Mr Blake, om ni pratar så med mig så kan det påverka bedömningen.
-Svara bara på frågan, snälla. -Ja.
Upplever ni brist på kontroll som leder till omfattande tarmtömning?
Nej. Men det kan hända snart om vi inte kommer till saken.
Kan ni utföra en enkel uppgift som att ställa en väckarklocka?
Jisses... Ja.
Ja. Får jag fråga dig en sak? Är du medicinskt kvalificerad?
Jag är vårdutbildad och jobbar åt socialdepartementet-
-med att bedöma om folk är berättigade till sjukpenning.
En kille i väntrummet sa att ni jobbar åt ett amerikanskt företag.
Vårt företag har avtal med staten.
-Är du sköterska? Är du läkare? -Jag är sjukvårdsutbildad.
Jag har haft en stor hjärtinfarkt. Jag föll nästan ner från ställningen.
Jag vill börja jobba igen.
Kan vi prata om mitt hjärta nu? Glöm min röv, den funkar perfekt.
Piper, din late fan! Upp ur sängen och hjälp till lite här hemma!
-China! -Förlåt, Dan. Jag måste till jobbet.
-Var tikka masalan god? -Hur visste du det?
Jag känner lukten. Hur ofta har jag sagt åt er att inte ställa sopor här?
-Kan jag ta det sen? Jag är sen. -Nej, nu!
Dan. Jag har en stor tjänst att be dig om.
Jag väntar ett jätteviktigt paket. Kan du spana efter brevbäraren?
Om du lovar att det då är slut med sopor.
-Fånga! -Du skulle bara våga.
Du ska få en rejäl spark i röven.
Dum som en åsna.
-När kan jag börja jobba igen? -Inte än, den saken är klar.
Du gör framsteg.
Jag tror att om vi bara fortsätter med samma dos.
Och rehabiliteringsövningar.
Vi ska se om vi kan få pump- kapaciteten att öka. Det kan den.
Om inte så kanske vi måste operera in en defibrillator i dig.
Fortsätt träna, rör på dig. Det stärker dig.
-Men du måste vila också. -Jag är lite av en nattuggla.
Det blev en vana när jag tog hand om frugan-innan hon gick bort.
-Hur är det med dig? -Bra.
-Hur är det med pumpen då? -Mina maratondagar är över.
-Men jag är frisk om nån månad. -Låt bli Viagran.
-Ska jag spara den till dig? -Jag behöver den nog mer än du!
Okej, då så... Vill du ha nåt här?
-Ta en titt. -Den där är fin.
-Afrikansk meranti. -Jättefin.
Tror du att du kommer tillbaka till Ferguson?
Det beror väl på om det finns jobb. Du vet hur det är-upp och ner.
Du måste se det här.
-Så där. -Det är ett vackert stycke.
Jag säger åt grabbarna att köra förbi med den till dig.
-Mår du bra? -Jag är på bättringsvägen.
Jag kan handla åt dig. Det tunga och så. Det är inget besvär.
Tack, Joe. Jag gillar att komma ut. Det ger mig nåt att göra.
Säg till om du behöver nåt. Jag menar det.
Du skrämde vettet ur oss.
En avgift kan tas ut för samtalet enligt avtalet med er leverantör.
Numret är endast för bidragsförfrågningar.
Om ni vill söka nya bidrag var god ring 0800-055-6888-
-för att få svar fortast möjligt.
Angående bedömningen av ert behov av sjukpenning
Ni är inte berättigad till sjukpenning.
Alla våra handläggare är upptagna för tillfället. Dröj kvar, så...
Hallå! Vad håller du på med?
Jag visste att det var du som lät din hund skita här!
-Jag är ute med min hund. -Din hund skiter överallt här.
Håll käften, din dumme skallige fan!
Om jag kommer ner trycker jag ner ditt ansikte i det!
Ta hem den och låt den skita där. Hämta en påse och ta upp det.
-Du snackar skit! -Hämta en påse och plocka upp det!
-Ska jag skita i din trädgård? -Tyst!
Hallå...?
Tack för att ni väntar.
Dröj kvar, så besvarar vi ert samtal så fort vi kan.
-God morgon. Paket till Max Million. -Max Million?
-Min adress? -Ja, absolut den här adressen.
-Var kommer det ifrån? -Kina.
Ge hit det.
Jag har väntat en timme och 48 minuter.
Det är längre än en fotbollsmatch. Det kommer kosta en förmögenhet.
-Vi har haft fullt upp. -Det måste vara nåt fel.
Jag har en allvarlig hjärtsjukdom. Doktorn sa att jag inte får jobba.
Jag fick sjukpenning fram till den jäkla bedömningen.
Ni fick bara 12 poäng och behöver 15 för att få sjukpenning.
-Åh, poäng, kör ni poängjakt? -Jag beklagar.
Beklagar, men vår vårdbedömare har bedömt att ni är arbetsför.
Så hon vet bättre än min läkare, en kirurg och ett fysioteam?
-Jag vill överklaga. -Det kräver en omprövning först.
-Vad fasen betyder det? -Beslutsfattaren omprövar det.
Om han fattar samma beslut kan ni sen överklaga.
-Anmäl mig till det då. -Beslutsfattaren måste ringa först.
-Varför? -För att meddela er beslutet.
-Men det har ju redan beslutats. -Ni ska få samtalet före brevet.
-Kommer han att ändra sig då? -Nej, han ringer för att meddela.
Jag vet beslutet. Jag har brevet här. Ska jag läsa upp det för dig?
-Han skulle ha ringt er först. -Men det gjorde han inte.
Om vi inte har en tidsmaskin så är det rätt kört för oss, va?
Han måste ringa er först.
Kan du inte koppla mig till honom nu så att jag slipper ödsla mer tid?
-Jag kan inte göra det. -Var är han?
-Han ringer er så fort han kan. -När?
-Det vet jag inte. -Det här är löjligt.
ARBETSFÖRMEDLING
Jobbsökarbidrag är bara för de som kan och vill jobba.
Om man är sjuk måste man ansöka om sjukpenning och bedöms då.
Jag gjorde det, men fick nej.
Om ni har bedömts arbetsför måste ni söka jobbsökarbidrag eller överklaga.
Kan du ge mig blanketter för jobbsökarbidrag och överklagande?
-Ni måste söka på nätet. -Jag kan inte göra det.
Så är det. Eller så kan ni ringa hjälplinjen.
Jag kan bygga ett hus åt dig, men har aldrig varit nära en dator.
-Vi är digitala som standard. -Ja, jag hör det jämt på telefon.
Jag är blyertspenna som standard. Vad händer om man inte kan då?
Det finns ett specialnummer om ni är dyslektisk.
Kan du ge mig det? För med datorer är jag dyslektisk.
Ni hittar det på nätet. Nu får ni gå om ni inte har en tid bokad.
Herrejesus...
Thomas Armstrong.
Vänta lite. Thomas, vänta.
-Vill ni sätta er? -Nej, jag känner mig bara lite yr.
-Kom och sätt er. -Tack.
-Kan du flytta lite på dig? -Tack, vännen, tack.
-Jag hämtar lite vatten åt er. -Tack.
-Varsågod. -Tack, vännen.
-Mår ni bra? Ni ser lite blek ut. -All jargong är bara så förvirrande.
Det måste vara nåt fel. Jag går bara runt, runt i cirklar.
-Thomas.-Sitt här och drick upp. -Tack.
-Så nu ska du ge mig en sanktion? -Nej, beslutsfattaren avgör det.
-Det är ju löjligt. -Jag tar inte beslutet, de gör det.
-Då minskar bidraget med 40 %. -Jag vet, du behöver inte förklara.
-Ingen kan göra nåt mer i dag... -Du har beslutat att bestraffa mig.
Jag måste följa reglerna. Om du är aggressiv måste jag be dig gå.
Jag är inte aggressiv. Jag försöker förklara och du bryr dig inte.
-Vakt. -Varför har en som du det här jobbet?
-Beslutsfattaren avgöra det. -Jag vill inte höra dig repetera det.
-Jag är ledsen, men du måste gå. -Släpp mig.
-Jag ska prata med chefen. Ursäkta? -Jag bara förklarar vad som...
-Jag vill inte prata med dig, så gå. -Kom och prata med mig då.
Jag sa till henne att vi precis har flyttat till Newcastle från London.
Så jag hittar inte. Jag tog fel buss, så vi hoppade av och sprang hit.
Hon lyssnar inte och nu ska hon ge mig en sanktion.
Nu vill jag att du lyssnar på mig. Hon sa till dig vad som gäller.
Det finns regler som vi måste följa. Det är ingenting mot dig.
-Men du måste komma hit i tid. -Jag förklarade varför jag var sen.
-Jag gick vilse. -Jag förstår.
Men beslutsfattaren skickar ett brev. Du måste vänta på det och sen...
Ungarna börjar i skolan i morgon och jag äger tolv pund-
-för att ni inte kan lyssna på folk. Ni håller på så här med era regler.
-Ni har ställt till med en scen. -Nej, för då hade du vetat det.
-Gå nu. -Det här är löjligt.
-Herrejesus! Vem är först i kön? -Jag.
-Får tjejen gå först? -Visst, varsågod.
Där hör du. Gå nu och gör det jobb som skattebetalarna betalar dig för.
-Det här är fan skandal. -Ni behöver inte lägga er i.
Alla försöker göra sitt jobb och ni ställer till med mer bråk.
Ni lyssnar ju inte. Hon hittar inte här och hon har två barn med sig.
-Vad är det med er? -Det angår inte er.
Jag vill att ni går också. Vi måste göra det här rätt.
-De bara ringer polisen. -Kan vi få lite perspektiv här?
Det där är ju löjligt. Kan vi få lite perspektiv här?
-Du borde inte ha det där jobbet. -Snälla ni, gå nu.
-Allt hon behöver är hjälp. -Ge er iväg nu.
-Snälla nån! Vad är det med er? -Jag vill att ni går nu.
-Ska jag ta en påse? -Nej, det är bra. Jag klarar mig.
-Var är Dylan? -Jag vet inte.-Dylan! Kom nu!
Jag kan inte sitta i fem minuter utan att han ställer till med nåt.
-Bra val. -Hon älskar spaghetti.
Spaghetti på rostat bröd, va? Vart tog din bror vägen nu?
Dylan! Kom nu!
-Det är det han gör-sticker iväg. -Han är jobbig, va?
Var har du varit? På äventyr?
-Dylan, inte på staketet. Här bor vi. -Titta, hon är tillbaka.
Om det så blir det sista jag gör så ska jag göra det här till ett hem.
Kan du laga en toalettcistern? Den gör mig galen.
Ja, jag ska titta på den. Jag kan fixa allt-utom datorer.
-Det är rakt upp. -Jag ska visa honom.
Dylan, kan du sluta? Kom in!
Hej, mamma. Hur mår du?
Ja. Jaha, okej. Okej. Ja.
Det är fint. Det är gott om plats.
De ser ut att ha lagt in ny matta och väggarna är fint målade.
Men, jag vet. När du mår bättre och vi har kommit i ordning-
-måste du komma upp med moster May och sova över.
Ja, de är trevliga. Vänliga. Vänligare än i London.
Ja. Vill du växla ett ord med Daisy?
Okej, vänta.-Prata med mormor.
Hej, mormor.
Bra.
Ja.
Ja, mycket. Jag saknar dig också.
Hej då!
Hallå, mamma? Okej, det är bra.
Jag måste lägga på, men jag ringer dig i morgon.
Okej, jag älskar dig. Hej då, hej, hej.
Vad gör ni här uppe, Katie?
Det började när vi blev utkastade från lägenheten.
Det var löjligt. I Dylans rum rann det vatten nerför väggen av en läcka.
Det gjorde honom jättesjuk. -Minns du när Dylan blev dålig?
-Vi sprang till sjukhuset. -Han åkte in och ut på sjukhuset.
Jag pratade med värden om det. Jag klagade, så han kastade ut oss.
-Va? Kan de bara kasta ut folk? -Ja. Så vi stack därifrån.
Vi bodde på ett härbärge i två år medan vi väntade på en lägenhet.
Det låg nära deras skola som de älskade, så vi fick stå ut.
Men vi tre bodde i ett rum. Vi, åt, sov och allt annat där.
Dylan klättrade på väggarna. Av att vara inklämd så där.
Till slut erbjöds jag en lägenhet. Det var den goda nyheten.
-Den dåliga var att den låg här. -Fanns det inget närmare familjen?
Nej, inte i London. Såna som jag flyttas därifrån. Det är för dyrt.
-Hur tar ungarna det då? -De är ledsna för att få byta skola.
Daisy är jättearg på mig för att hon fick lämna sina vänner och mormor.
Jag kunde inget göra. Dylan kunde inte bo så.
-Hon får nya kompisar snart. -Det är vad jag säger till henne.
Jag har en plan. Vi har en liten trädgård nu och de har varsitt rum.
Jag ska jobba deltid och börja läsa igen.
-På college? -Plugga på distans.
Jag slarvade i skolan, så det är som att få en ny chans.
Det sprack när vi bodde på härbärget, men jag ger inte upp.
-Det kan jag ju inte. -Duktig tjej.
Det är iskallt här.
Det måste vara kortslutning. Var har du proppskåpet?
Elen är inte betald.
Ungarna börjar i skolan och behövde nya kläder.
Jag trodde jag skulle få mina pengar i morgon.
Okej. Jag tar med mina verktyg hit och fixar lägenheten åt dig.
-Gör du? -Klart jag gör.
-Det borde inte ta så lång tid. -Tack.
Till elen. Här är mitt nummer: Dan-07700 900 825
Max Million till min jävla adress. Vad är det i lådan?
Det är inte det du tror. Dra inga förhastade slutsatser.
Kasta soporna och sätt lite fart. Jag vill se vad det är i lådan.
Herregud! Wow.
-Vad tycker du om dem? -Jävla gympaskor?
Det här är de bästa, Dan. -Visst är de, Piper?
-Sluta! Jag lider av benskörhet. -Jag har ett test till dig, Dan.
-Kom igen, öppna. -Öppna det.
-Vad är skillnaden? -De ser likadana ut.
Exakt. Skillnaden är att de där kostade mig 150 pund i butiken.
-Jag ska sälja de här för 80 pund. -Billiga kopior till min adress?
Jag kan få kinesiska maffian eller tullen efter mig. Ni är bra fräcka!
Det här är inte kopior. De är från samma fabrik som de här.
Exakt samma kvalitet. Från samma körning. Tror du oss inte?
-Det är genialt. -Hur fixade du det här?
Jag känner en kille i Guangzhou som jobbar på fabriken.
Han är fotbollsgalen och vet allt om lagen, spelarna-allt.
Vi mejlar, jag skickar pengar med Pay-Pal, han postar paketet till mig.
Till mig, menar du.
Jag hade tänkt säga det. De går till olika kompisar.
Små paket som är rätt diskreta. De brukar komma fram.
Jag kan säga till mina vänner att jag kände er innan polisen tog er.
Titta på skorna, Dan. Det här är framtiden.
Inget skitjobb och tjafs på lagret. Vet du vad svinen gjorde i morse?
Vi kom dit halv sex och lossade en lastbil.
Hur lång tid tog det? 45 minuter. Och jag fick 3 pund och 79 pence.
Jävla slöseri med min tid. Det är värre än Kina.
Jag ska bli framgångsrik en dag, Dan.
-Hej. Kan jag hjälpa dig? -Jag måste söka jobbsökarbidrag.
Jag vill använda en sån där för att komma ut på internetwebben.
Du kan göra det i dag. Vi har lite fullt nu, men kan du komma senare?
...och kontakta sen Job Centre Plus.
Här. "Sök jobbsökarbidrag." Dubbelklicka där på den.
Sen måste vi skrolla ända ner till "fortsätt".
Där har du ditt formulär.
För upp musen på skärmen, klicka där och skriv in ditt postnummer.
-Föra upp musen på skärmen? -Ja.
Nej. Nej, inte riktigt så.
-Du måste ta din markör... -Min markör? Skitbra namn på den.
När du rör din mus... Ser du vad jag gör med handen? Titta på handen.
-Jaha, den rör sig. -Och sen "fortsätt".
Och så börjar du där. Jag ska låta dig jobba ifred. Okej?
Okej.
-Ursäkta. Du kan inte hjälpa mig? -Jo. Vad är det?
Jag fyller i det här. Jag får inte... Den här far runt överallt.
Vad gör jag? Går jag ner dit och...?
Hur får man ner den?
Du tar den hit och klickar sen där. Sen drar du ner den och får resten.
-Håller jag den där? -På vänster sida.
-Jag håller den här och drar ner den? -Ja. Och klicka till vänster.
Jaha. Och jag bara skriver in där? Tack så mycket.
Du är en pärla.
Okej, har jag gjort rätt...? Ja.
Jäklar. Vad är det här nu då? "Error"...
Vad har jag...?
-Ser du vad jag har gjort? Error... -Ja, det är inte bra.
Jag fyllde bara i det och det bara...
-Så där. -Ja. Vi är inne igen.
Kan du stanna i två sekunder så att jag inte åker ut igen?
-Jag gör bara ett par frågor till. -Ja, jag står här. Lugn bara.
"Är du bri"... Ja. Okej. Jag gör det.
-Jaha. Vad? -Sen fortsätter du. Det ska gå bra.
-Jaha, okej... -Vad...?
-Det händer ingenting nu. -Vänta lite bara.
-Men, titta, den rör sig inte ens. -Jag får prova.
Ta den. Det här gör mig galen. Vad har jag nu gjort?
-Den är fryst. -Fryst? Kan du töa upp den?
Nej, det kan jag inte.
-Jag tror att tiden har gått ut. -Va? Har min tid gått ut?
Ja, jag beklagar.
-Jag beklagar. Jag går nu. -Jisses.
-Har du en partner? -Nej, hon har gått bort.
-Det var väldigt tråkigt att höra. -Tack.
-Har du hemmavarande barn under 20? -Nej.
Det är viktigt att vi fyller i den, för vi måste få igång processen.
Ursäkta mig, Ann. Kan jag få prata med dig?
-Kan du vänta lite? Vi börjar... -Kan vi prata nu inne hos mig? Tack.
Jag har ställt till det för dig. Jag är hemskt ledsen.
Det är jag som ska vara ledsen. Bara fortsätt, du är jätteduktig.
Vi har pratat om det förut. Det är inte acceptabelt.
-I det här fallet är det rimligt. -Du skapar en norm. Det går inte.
Åh, jävlar. Jävla skit.
Jesus. Det är inte sant.
-Nej, jag vill snacka fotboll nu. -Vet du nåt annat lag än Newcastle?
-Middle-brough. -Middlesbrough.
-Du behöver inte tänka på dem heller. -En kopp te.
-Så där. -Vi hade bara en wagon wheel.
Jag skar den i fyra bitar, men du är värd och kan ta två.
Jag ställer ditt te här. Vänta lite.
Barclays Premier League. Här är den stora frågan, Stan Li...
-Sa du "Stanley"? -Ja, Stan Li från Guangzhou.
-Skämtar ni två med mig? -Nej, det är inte vår stil.
Hör du mig, Stan Li? Favoritspelare i Premier League?
Charlie Adam, Stoke City.
-Lägg av! -Skämtar du med mig?
EPL är tokmycket pengar. Charlie Adam. Fyra miljoner.
Inget ego. Lagspelare. Hårding.
Såg ni hans mål mot Chelsea från hans egen planhalva?
Boosch! Bollen flyger upp över Courtois huvud-
-och in över linjen. Mål!
Han är inte i Kina. Han är på grillen här på gatan. Ni två... Ni skämtar.
Okej, Stan Li. Jag mejlar mitt bästa pris till dig. Toppris.
Jag ska se hur det går att sälja dem jag har. Så jag hör av mig.
Bästa priset, inget tjafs. Kom ihåg, bara bra pengar.
Okej, inget bästa pris, inga fler skor, inga fler affärer.
Inget mer snackesnack, inget mer...
Swing low sweet chariot
coming for to carry me home
Då så, Dan. Kolla ditt sjukförsäkringsnummer.
-Ja, det är okej. -Tryck på knappen där, "Bill Gates".
-Vad då, den här? -Den där-"skicka".
Det har tagit mig dar att göra det. Bra gjort, grabben.
Ansökan om jobbsökarbidrag klar.
Varför söker du det efter din hjärtinfarkt?
Nu skriver jag ut blanketten för att överklaga sjukpenningsbeslutet.
Men du kan inte överklaga förrän de har gjort en omprövning.
Skrivs det ut nu? Du menar att de bara kunde ha gett mig den så där?
Dan, de kommer att jävlas med dig. Jag varnar dig.
De gör det besvärligt. Det är planen. Jag vet flera som bara har gett upp.
De har gett sig på fel man om de tror att jag ger upp.
Jag är som en hund med ett ben.
Det står här att ni väntar på beslutsfattarens samtal.
55 minuter för att höra allt igen. Är jag i en tidsvarp?
Ni kan inte överklaga eller få det omprövat innan han har ringt.
Kan du be honom ringa? För jag har ingen inkomst-
-och ingen pension. Och betalar ändå sovrumsskatt.
-Jag noterar det på min skärm. -Kan du inte ge honom lappen nu?
Det här är ett callcenter.
Dylan, vill du prova skruvmejseln?
Vad dödar flest människor? Kokosnötter eller hajar?
-Han gillar att studsa bollen, va? -Ursäkta?
Bollen. Han gillar att studsa den, va?
Det började på härbärget där vi bara hade ett litet rum.
-Varför tror du han gör det? -Jag tror han saknar sina kompisar.
Men han gör det när han är arg också. Ingen lyssnar, så varför ska han det?
Så där ja. Och vi behöver inget lim, inget sånt.
Ge mig nu ett handtag så sätter vi upp det här.
Du tar i den änden och jag i den här änden.
Och så sätter vi upp det här. Ja, upp med det där.
Okej. Du gör nederkanten. Så ja.
Solen värmer upp all luften i de här bubblorna-
-och det håller ditt rum varmt och skönt.
Kan du titta i min verktygsväska? Där ligger ett tygstycke.
Kan du öppna det?
-Vad tycks om den? -Den är jättefin.
-En liten present till ditt nya rum. -Tack.
-Var ska vi hänga den? -Där uppe kanske.
Här uppe? Okej, vänta... Jag tar en krok och hänger den där.
-Vad tycker du? -Det är jättefint.
Det ser ut som om du är under havet och så skiner solen på dem.
Jag tror att de hänger bra här.
Jag ska tända ljusen.
-Vänta. -Det var stort.
-Ja, nu är det fyra ljus. -Akta, så du inte bränner dig.
Jag bränner mig inte, ingen fara. Men tack för omtanken, Daisy.
Vi ställer in det där. Och det här ställer jag här.
Det står fyra ljus i den. Och de brinner i fyra timmar.
Jag sätter den lilla krukan över. Och spärrar hålet där uppe.
Sen sätter jag den här stora krukan över allting.
Nu tar det en liten stund, men det värmer upp rummet.
Om du sätter din hand över där nu känner du att det börjar bli varmt.
-Känner du det? -Lite grann.
-Du då? -Ja, lite grann.
-Var du soldat, Dan? -Soldat?
Nej, nåt farligare än det. Jag var snickare.
Okej, käket är klart. Gå runt den vägen, Dylan.
Här är ditt, gumman.
Okej, sätt Sweet där. Sätt dig som du ska nu.
-Dan, det här är ditt. -Nej tack.
Det är ditt. Här har du.
-Var är din mat? -Jag åt förut. Jag tar lite frukt.
-Det sa du i går och i förrgår. -Okej, ät upp nu.
Det ser jättegott ut, men det är lite för tidigt för mig.
Snälla Dan. Det är det minsta jag kan göra.
Tack, Katie.
Vad var det som lät, mamma?
En kakelplatta föll från väggen när jag skurade badrummet.
-Det är mitt i natten. Lägg dig nu. -Jag vet, jag ska lägga mig.
Jag ville bara städa klart så du kan bada i morgon. Det gillar du, va?
Så du ska gå upp och lägga dig och kryp ner ordentligt.
Okej, duktig tjej. Ge mig en puss.
Gå och lägg dig.
-Lova mig att du lägger dig. -Jag lovar att lägga mig.
-God natt. -God natt, gumman.
PÅLITLIG STÄDERSKA-RING KATIE -HAR REFERENSER
Daniel Blake?
Om ni följer med här, mr Blake.
Sätt er här.
Det här är jobbsökarutfästelsen.
Ni måste lova att ägna 35 timmar i veckan åt att söka jobb.
Det kan vara i tidningar, på byråer och på nätet via jobbmatchningen.
Ni bara fyller i uppgifterna, men ni måste bevisa att ni har gjort det.
Min doktor sa att jag inte ska börja jobba än.
Då ska ni söka sjukpenning.
Det har jag gjort, men jag stoppades av en kvackare.
-Och nu försöker jag överklaga. -Okej. Det är ert val, mr Blake.
Nej, det är inte mitt val. Jag har ingen annan inkomst.
Vill ni skriva på det här eller inte?
Ni sätter bara er namnteckning här. Jag ska datera det senare.
Tack. Kan jag få titta på ert cv?
-Cv? -Ni har inte förstått det här än, va?
Det här är ett avtal mellan er och staten.
Jag vill så gärna börja jobba igen. Om inte doktorn säger...
Om ni vill jobba igen måste ni ha ett uppdaterat cv för att söka jobb.
Vänta lite. Det finns en cv-kurs som jag vill att ni går...
-Och det är nu på lördag kl. 9. -Nej tack, jag ordnar det själv.
Mr Blake. Det här är ett formellt åläggande.
Ni måste delta om ni vill gå vidare med er jobbsökarbidragsansökan.
-Vad händer om jag inte gör det? -Då riskerar ni en sanktion.
Tio sekunder. Tio korta sekunder.
Så lång tid lägger en arbetsgivare på att bläddra igenom ett cv.
Faktum. 60 ansökningar på varje lågkvalificerat jobb. Faktum.
För ett kvalificerat jobb är det 20 mot en.
Faktum. Costa Coffee annonserade ut åtta jobb.
Vet ni hur många ansökningar de fick på det?
Över 1 300. Faktum.
Så, vad betyder det?
-Vi bör alla dricka mycket mer kaffe. -Vill du dela med dig av det du sa?
Jag sa att vi alla borde dricka mycket mer kaffe.
Det här är allvarliga saker och folk får bara en chans.
-Det finns för få jobb. Faktum. -Och du står längst bak i kön, va?
För dem av oss som lever i verkligheten betyder det...
...att ni måste stå...
...ut från mängden.
Bli sedda. Bli smarta.
Nuförtiden räcker det inte att bara visa att man har kunnandet.
Man måste bevisa-
-hur entustiastisk man är. Hur hängiven. Okej...
Det jag vill att ni gör nu är att skriva era cv:n.
Och kom ihåg, alla dessa måste skrivas med ett tydligt typsnitt...
...på papper. Och vi behöver också en digital version för nätet.
Och vissa företag kräver cv-videor-
-inskickade med smartphone. Vad sägs om det?
Okej. Då börjar vi.
Söker ni folk?
Jag är snickare. Jag söker bara jobb.
Inte just nu. Vi har fullt manskap.
Kan jag ge dig mitt cv? Och om du kan...
Ursäkta mig. Vet du om nån söker folk här?
Nej, vi söker ingen. Men du kan göra så här...
Prova tre företag upp till vänster. De kan nog behöva nån.
Okej, tack ska du ha.
Bäst är att prata med honom. Han är förman. Det där är chefen.
Ursäkta mig. Vet du om de söker folk här?
Har ni några lediga jobb? Nej, det har ni inte?
-Hej. Jag söker jobb. Har ni nåt? -Det finns inget här.
Det kan finnas nåt en bit upp. Prova på ett annat område, här finns inget.
-Kan jag hjälpa dig? -Ja, jag söker jobb. Har ni nåt?
Kanske. Har du gjort det förut? Har du erfarenhet?
Jag har 40 års erfarenhet. Kan jag ge dig mitt cv?
Javisst.
-Varsågod. -Tack.
Daniel? Jag heter Harry.
Du har gott om erfarenhet. Jag är trött på ungdomar.
Halva tiden kommer de inte, när de kommer jobbar de inte.
Dylan, kom bort från gatan.
Dylan, kom nu. Gå ikapp. Kom.
-Är det här kön till matbanken? -Ja.
-Vet du hur länge vi får vänta? -Länge. Vi har stått här i evigheter.
Tack.
-Hej! -Hej.
Vad roligt att se er. Har du med dig din lilla hund i dag?
Tack så mycket.
Är det bara mat till dig själv och de två barnen, Katie?
Vill dina barn ha saft och kaka?
Gå bort till Agnes.-Agnes! Kan du ge dem saft och kaka?
Jackie? Kan du hjälpa Katie att handla i dag?-Varsågod.
Hej, Katie. Tack.
Så vi har en vuxen och två barn? Följ med mig.
-Vi börjar med grönsakerna, va? -Okej.
Okej. Jag ger dig en påse och så delar vi, va?
-Ett par lökar. -Kan vi hjälpa dig?
-Nej, jag ska inget ha. -Är du säker?
Har du nyligen flyttat hit? Din dialekt är inte härifrån.
-Jag kom nyligen hit från London. -Jaha. Fin dialekt.
-Förstår du Tynesidedialekten? -Ja, nästan.
Okej, här... Jag tror vi behöver en påse till.
Jag fyller bara på, sen säger du vad du inte behöver.
-Har ni bindor? -Vi har inga bindor, nej.
Folk donerar inte så mycket sånt. Det är synd, det borde de göra.
Okej, om du öppnar upp din påse. Ris?
Och ett par toapappersrullar?
Vi går till maten. Det trillar ut ur min påse.
Burkar ner i din. Lägg ner dem.
Ser du nåt annat du vill ha?
Varsågod. Det finns pastasås här borta.
Jag ska ta pastasås till dig. Pastasåsen...
Det finns pasta här också. Jag ska ta pasta till dig.
Vännen, är du okej? Vad gör du? Kom och sätt dig.
-Förlåt. -Det är okej, det är okej.
Kom och sätt dig.
-Det är okej. Det är ingen fara. -Katie.
-Förlåt. -Vill du ha nåt att dricka?
-Jag är hemskt ledsen. -Vad är det?
-Jag hämtar nåt att dricka. -Vad händer?
Det är okej.
Jag är bara...jättehungrig.
-Titta på mig... -Nej, det är okej.
Ingen skada skedd.
Jag orkar inte, Dan. Det känns som om jag går under.
-Du tar dig igenom det här, raring. -Tack.
Katie, lyssna på mig. Det här är inte ditt fel.
Du har klarat det jättebra. Dumpad här uppe ensam med två barn.
Du har inget att skämmas för. Du är okej.
-Kom igen. Du är okej. -Om min mamma kunde se mig...
Katie. De är här för att hjälpa dig. Du har ingenting att skämmas för.
-Förlåt mig. Jag blev jätteyr. -Vill du ha nåt mer?
Behöver du pappersnäsdukar eller våtservetter? Jag tar det.
Jag kände mig jätteyr.
-Vill du ha nåt att äta? -Ja. Och ge henne lite vatten.
Ja. Vill du inte äta nåt? Nåt sött rentav. Jag tar en donut eller nåt.
Direkt från fabriken.
-Samma kvalitet som i butikerna. -Jag kan inte ge 80 pund för dem.
I butiken får du betala 150 pund. Jag säljer dem för 80 pund.
-De har märket kvar. Skitcoola. -Hur kan de kosta bara 80?
-Vi har inga mellanhänder. -Ni är Bykers nya superaffärsmän.
-Det är min chaufför Dan. -Jag är ingen jävla chaufför.
-Så ingen har använt dem? -Nej. Kolla kvaliteten själv.
-Du får inte 80. Det är för dyrt. -De kostar 150 i butik.
-Dan! -Hej, Joe.
-Är du okej? -Jag mår bra.
Vi ska på puben i kväll. Vi ska dit ett helt gäng.
Ett band spelar. Vi ska ta några öl. Vill du haka på?
Jag hade mördat för en öl, men jag får inte dricka.
Men hälsa grabbarna att jag tittar in på sågverket.
Om du blir sugen så ska vi alla dit. Då ses vi kanske sen.
-Kul att träffa dig. -Vi ses.
Till Daniel Blake. Detta är ett samtal från beslutsfattaren.
Ni får snart ett brev om att ni har bedömts arbetsför-
-och inte är berättigad till sjukpenning.
Om ni behöver mer information så hittar ni det online. Tack.
För helvete...!
SISTA PÅMINNELSEN
-Hallå? -Är det Daniel?
-Ja, det är det. -Harry Edwards här.
Vi pratade på trädgårdscentret när du gav mig ditt cv.
-Är du okej? -Ja, jag mår fint.
Jag har gått igenom alla cv:n som jag fått de senaste veckorna.
Och jag gillar verkligen ditt. Du har erfarenheten jag söker.
Kan du möjligen titta in i morgon för en intervju?
Jag är hemskt ledsen, men min doktor sa att jag inte får jobba än.
-Så du söker alltså inte jobb? -Det är svårt att förklara.
Varför gav du mig ditt cv om du inte söker jobb?
Annars får jag inte bidrag.
Så du går hellre på bidrag än arbetar?
Jag trodde du var hederlig. Jag la ner mycket tid på det här.
Jag tänkte erbjuda dig ett jobb. Du ödslade min tid. Far åt skogen.
Lyssna nu...
Fan.
Där är din växel och ditt kvitto. Tack så mycket. Ha en bra dag.
Ursäkta. Jag tror att du har snattat. Följ med till kontoret och prata.
-Jag har inte snattat. -Jo då. Jag såg det. Följ med.
Nej, jag har kvitto.
Om du bara har det som står på kvittot så är det lugnt. Följ med.
-Du såg mig betala och få kvittot. -Jag kan låsa och ringa polisen.
Låsa och ringa polisen? Du vet inte vad du pratar om.
-Du såg mig betala. -Då reder vi ut det.
Om allt på kvittot finns i dina påsar är det inget problem. Följ med här.
-Du stod där och såg mig... -Då reder vi ut det.
-Och hon gav mig kvittot. -Den här vägen.
Ivan, jag tar över nu.
-Vad heter du, hjärtat? -Katie. Katie Morgan.
-Katie Morgan. -Förlåt mig.
Jag har aldrig gjort det förut. Jag betalade för de här.
Vad tänker du göra?
Katie...
Det här är mellan mig och dig. Det har inget med butiken att göra.
De är betalda.
Gå nu.
Tack.
Du, vänta lite. Vänta.
Jag beklagar det där. Kan jag få prata med dig?
Om du har problem och behöver pengar så kan jag hjälpa dig. Okej?
En trevlig tjej som dig kan jag absolut hjälpa.
Det där är mitt nummer. Jag heter Ivan.
Ring mig när som helst. Okej?
Kom och titta.
Det är ett mirakel. Han har suttit där i en kvart.
-Vad är det här, Dan? -En kassett.
-Vad är en "kassett"? -Den spelar musik. Kom, ska jag visa.
Okej.
Du sätter in den där. Nej. Du måste ta ut den ur fodralet.
Den spelar inget så där. Du sätter in den där så där.
Och tryck på den knappen där.
Lite till, hårdare. Så ja.
Det var Mollys. Hon spelade in det från radion.
Sjörapporten. Det sänds sent på kvällen.
-"Sailing By". Gillar du den låten? -Ja.
Ja. Molly älskade den.
Visst är det fint?
-Hur gick intervjun? -Inget funkar med skolan just nu.
Så jag var på några förmedlingar och skrev upp mig på väntelistorna.
För jag kan städa på morgonen. Jag var på några hotell och kaféer.
-Jag måste ha gått flera kilometer. -Jag kan hämta ungarna åt dig.
-Dan. Svaret är "kokosnötter". -Rätt!
-Vad då, kokosnötter? -Ska vi berätta för din mamma?
När jag studsade min boll i trappan...
-Vilken trappa? -Trappan i vårt hus.
-Då ställde Dan en fråga. -Vad frågade han om?
Vad som dödar flest människor, kokosnötter eller hajar.
-Och jag sa kokosnötter. -Och han hade rätt?
Är det där Molly?
-Ja, det är Molly, ja. -Får jag se, Dais.
Visa mig det där.
Molly. Jag gillar namnet. Hur var hon?
Hon var speciell. Ja. Hon var speciell, Daisy.
Inte lätt.
Hon var uppåt ena stunden, nere i nästa.
Klok. Och rolig.
Den tösen fick mig att skratta.
Snäll. Hon hade ett stort, stort hjärta.
Men...
Hon sa att hennes huvud var som havet.
Kav lugnt, sen stormigt.
Visste aldrig var hon skulle hamna härnäst.
Musiken hjälpte med det. Men sen gick hon på grund.
"Vart ska vi segla i kväll, Dan?" Det var vårt lilla skämt.
Hennes sista ord till mig var...
"Jag vill segla iväg, Dan, med vinden i ryggen."
"Det är allt jag behöver, Dan."
-Har du några barn? -Jag hade älskat det, Daisy.
-Nej. -Saknar du henne?
-Dais. -Det är okej.
Hon var tokig. Krävande.
Men jag älskade henne jättemycket.
Jag är faktiskt vilse utan henne.
-Där har du, vännen. -Tack. Det måste ha varit jobbigt.
Tog du hand om henne in i det sista?
Jag trodde det skulle bli en lättnad när hon gick bort.
För det var svårt att gå till jobbet när hon var sjuk.
Och när man har tagit hand om nån så länge-
-verkar det ta över ens liv.
Ja, och man glömmer sitt eget. Hon hade tur som hade dig.
Daisys pappa trodde jag var nåt alldeles extra.
Men det var han inte.
Mamma försökte varna mig för det, men jag var 18, så jag lyssnade inte.
Och sen gjorde jag samma sak med Dylans pappa.
Du är en ung tös, du har hela livet framför dig.
När du börjar läsa böckerna igen kommer du att flyga.
Jag kan inte titta på dem, Dan. De gör mig så ledsen.
Du måste vara stark.
Du gör dina barn stolta.
Jag menar, vi behöver alla vinden i ryggen då och då. Visst gör vi?
Ja.
Det där duger inte, mr Blake.
Och hur vet jag att ni var i kontakt med alla dessa arbetsgivare?
Jag gick runt i stan och delade ut mitt cv för hand.
-Bevisa det. -Hur?
Fick ni kvitto? Tog ni en bild med er mobil?
Med den här? Jag lovar dig att jag gjorde det.
Det duger inte, mr Blake. Jobbmatchningen på nätet då?
Jag gick till biblioteket. Där är mitt tidkort.
Det tog knäcken på mig. Och jag försökte så gott jag kunde.
Det duger inte.
-Kan jag få titta på ert cv? -Ja.
-Lärde ni er ingenting på cv-kursen? -Du anar inte.
Duger det inte, Sheila?
Jag måste tyvärr hänvisa er till en möjlig sanktion i fyra veckor.
Ert bidrag fryses.
Ni kan vara berättigad till nödhjälp om ni ansöker om det. Förstår ni?
Och om ni sanktioneras måste ni fortsätta söka jobb och stämpla.
Annars kan ni sanktioneras igen. Och då i 13 veckor andra gången.
Och sen blir det troligen det maximala på upp till tre år.
Vill ni att jag ska skriva en hänvisning åt er till en matbank?
-Dan, du flyttar väl inte? -Jo, jag ska till Bahamas.
Nej, jag är bara trött på de gamla sakerna. Jag behöver lite ombyte.
-Är du okej, Dan? -Jag mår bra.
-Du ser inte okej ut. -Jo, verkligen, jag mår bra.
Du har inte skällt på oss för att vi lämnar soporna ute.
Jag är okej, China, verkligen.
Om du behöver nåt, Dan, säg till mig. Absolut vad som helst.
-Jag menar det, Dan. Vad som helst. -Det vet jag.
20, 40, 60, 80, 100. 20, 40, 60, 80...200.
Okej?
Ja, helt i sin ordning.
-Nåt annat jag kan hjälpa dig med? -Nej, det var allt.
De här då? Handverktyg av god kvalitet.
Ingen chans. Jag ska börja jobba igen snart.
Ja, du vet att jag är intresserad.
De här ser fina ut. Hur mycket vill du ha?
-De är inte till salu. -Ring om du ångrar dig.
Vi ses.
Vad gör du?
Du är iskall.
Vad är fel?
-Jo...flickorna i skolan retar mig. -Vad gör de?
-Flickorna i skolan retar mig. -Varför retar de dig?
-Mina skor gick sönder. -Gjorde de?
Men vi limmade ihop dem. Gick de sönder igen?
-Okej, vi kan köpa nya skor till dig. -Vi har inte råd.
Oroa dig inte för det. Vi kan köpa nya skor till dig.
En av flickorna hade hört vad som hände på matbanken.
Säger de saker till dig om det?
Vi ska fixa det. Oroa dig inte.
Vill du sova här hos mig? Vill du det? Maka på dig då.
Jag ska stoppa om dig. Så ja. Maka på dig, så stoppar jag om dig.
Duktig tjej.
-Hallå? -Hallå, är det Ivan?
-Ja. Vem är du? -Katie, tjejen från affären.
-Du gav mig ditt telefonnummer. -Ja, jag kommer ihåg dig.
Jag...jag ringer om jobbet som du pratade om.
Du behöver inte vara rädd för mig. Jag ser att du lider-i onödan.
Jag ska hjälpa dig. Okej?
Så gråt inte. Jag vill inte att du gråter. Jag ska hjälpa dig.
Ivan berättade lite om dig och jag är här för att hjälpa dig.
-Hej. Allt bra? -Ja.
-Kom de i säng som de skulle? -Inga problem. Båda sover gott.
-Hur gick det? -Det gick bra.
Det var ett möte för singelföräldrar. En mamma pratade med mig efteråt.
-Hon var jättetrevlig. -Ja, det bor bra människor här.
-Du är väl rädd om dig nu, Dan? -Klart att jag är. Vi ses snart.
-Hej då. -Hälsa ungarna i morgon.
Det ska jag göra. Tack.
Dan, det är jag. Tack för att du kom i kväll.
Daisy vaknade och hon hade glömt fråga dig om sitt skolarbete.
Hon måste intervjua nån om deras arbete.
Och hon vill prata med dig. Och de älskade alla dina historier.
Hon sa att Dylan bara skrattade och skrattade.
Det var härligt. Jag grät nästan när hon berättade det för mig.
Okej. Vi hörs snart igen. Sov gott. God natt.
-Jag är här för att träffa tjejen. -Okej. Kom in.
-Betalar jag dig? -Nej, du betalar tjejen.
-Det är den där dörren. -Okej.
Åh nej, Dan.
Katie, du behöver inte göra det här.
Du ska inte se mig så här.
Förlåt.
Nej, det här är nåt annat, separat. Kan du...? Du måste gå.
Jag kunde inte prata med dig i lägenheten. Vi måste prata nu.
-Snälla Dan, gå nu! -Katie, jag måste prata med dig.
-Jag vill bara prata med dig! Katie. -Snälla Dan, bara gå.
Dan, jag vill inte ha dig här! Kan du bara gå? Snälla!
-Jag har byggt en bokhylla åt dig. -Va?
-Till dina böcker. -Åh, Dan. Snälla, bara gå.
-Det här krossar mitt hjärta. -Snälla Dan, lämna mig bara ifred.
Jag har 300 pund i min ficka. Jag kan köpa färsk frukt till barnen.
Om du inte kan hantera det så kan jag inte träffa dig mer.
Jag måste gå in igen. Förstår du?
Jag vill inte prata med dig mer.
Och visa mig ingen mer tillgivenhet.
För det kommer att knäcka mig, Dan.
Jag förstår inte. Så vilka jobb har du egentligen sökt?
Det är en enorm fars, va?
Du sitter där med din vänliga namnskylt på ditt bröst, Ann-
-mitt emot en sjuk man som söker obefintliga jobb-
-som jag ändå inte kan ta. Jag ödslar min tid-
-arbetsgivarnas tid, din tid.
Och det bara förödmjukar mig. Det suger musten ur mig.
Eller är det meningen? Att få bort mitt namn ur datorerna?
Jag gör det inte mer. Jag har fått nog.
Jag vill ha ett datum för mitt möte om min överklagan för sjukpenningen.
-Har du inte fått det än? -Nej.
Lyssna på mig, Dan. Det är ett enormt beslut-
-att avstå jobbsökarbidraget när man inte har några andra inkomster.
Det kan ta veckor innan din överklagan har behandlats.
Det finns ingen tidsgräns för en obligatorisk omprövning.
-Jag har en tidsgräns. -Och du kanske inte vinner.
Snälla du, bara fortsätt stämpla.
Be nån hjälpa dig söka jobb på nätet.
Annars...kan du förlora allt.
Snälla, gör inte det här. Jag har sett det förut.
Bra människor, ärliga människor på gatan.
Tack, Ann.
Men när man mister sin självrespekt så kan man hälsa hem.
Vi ses, mina herrar.
JAG DAN
Vänta tills vakterna ser det här.
JAG DANIEL BLAKE
-Vad händer här. Vad fan gör du? -Du får inte röra mig.
-Det där är smart, va? -Det är min nya konstinstallation.
Visst får ni det, killar. Kom.
Titta, ni har ju all teknologi.
JAG DANIEL BLAKE kräver mitt överklagandedatum innan jag svälter
och byt ut SKITMUSIKEN i telefonerna.
-Titta på det här. -Helt otroligt.
Helt otroligt. Vad har du gjort?
Det här är min nya hobby. Ska jag skriva in det i mitt cv?
Stannade du upp och tänkte på konsekvenserna av det du gör här?
Får jag inte mitt överklagandedatum kommer jag hit varje dag och gör det.
Otroligt. Varje dag?
Ben, ring bara polisen.
Otroligt. Vi kan inte göra nåt. Vi måste ringa polisen.
Om ni hade gjort ert jobb hade jag sluppit göra det här.
Kom igen, hjälp honom.
Ja! Visdomsord!
Du är kingen, lille man! -Ja, för fan!
-Helt jävla lysande. -Är du arbetslös?
-Är du Daniel Blake? -Jag är Daniel Blake, ja.
Det här är Daniel Blake! Titta på det där! Ja!
-Du ser ut att frysa. Ta min jacka. -Nej, det är bra.
Ta min jävla jacka. Det är lugnt. Var rädd om dig. Håll dig varm.
Du är en gentleman.
Fullständigt jävla lysande. Vad är det du vill överklaga?
Vilka är ni?! Vilka är ni?! Vilka är ni?!
Du är gripen misstänkt för skadegörelse.
-Gå undan. -Det här är justitiemord!
-Backa. -Okej, okej. Vad fan händer?
Ni borde gripa kräken som hittade på sanktionerna.
Den predikande skallige jäveln. Vad heter han? Ian Duncan nånting.
Och de rika asen på sina gods som hittade på sovrumsskatten.
-Gå nu. -Ni kommer alla att bli arbetslösa.
De privatiserar er. Alla de jävla konservativa.
Medlemmarna i höjdarklubben. Jävla snobbiga Eton-fittor!
Dra åt helvete med er, hela högen! Sir Daniel jävla Blake!
De borde göra en staty av dig!
Jävla sir Daniel Blake! Ditt jävla praktexemplar!
-Vad händer nu? -Det här är en kopia av varningen.
Eftersom du har erkänt brotten och har varit skötsam tidigare-
-varnar vi dig för skadegörelsen, enligt paragraf 5 i ordningslagen.
Men kom ihåg att det kan ligga dig i fatet om du begår nya brott.
Så försök hålla dig i skinnet.
Ja.
-Följ honom ut. -Den här vägen, mr Blake.
Dan. Dan!
Kom, jag måste prata med dig.
Vi har ringt dig massa gånger.
Dan!
Mamma har varit så ledsen på sistone. Varför pratar du inte med henne?
Har du inte betalat telefonräkningen?
Jag ser dig!
Vi vet det som hände med ditt hjärta. Mamma pratade med din granne.
Vi visste inte om det.
Det är kallt här ute. Jag fryser.
Snälla Daisy, jag mår inte så bra.
Jag gjorde couscous till dig. Dylan skickade sin klubba till dig.
Han saknar dig också jättemycket.
Bara gå, Daisy, snälla du.
Får jag fråga dig en sak, Dan?
-Hjälpte du oss? -Det gjorde jag väl.
Varför får jag inte hjälpa dig då?
Förlåt mig.
Förlåt mig, Daisy. Jag är hemskt ledsen.
Jag brukar inte bli nervös, Katie, men jag är nervös för det här.
-Det är helt naturligt, Dan. -Jag vill bara få det gjort.
Du är förberedd, du har alla papper och en bra person som företräder dig.
När du är klar kan du komma på middag för att fira.
Ungarna längtar efter att få träffa dig.
Daniel Blake, här om min överklagan för att få tillbaka min sjukpenning.
-Daniel, hej. Mår du bra? -Hej, jag heter Katie.
-Jag är en vän till Daniel. -Du är här som stöd, va? Utmärkt.
Din överklagan prövas av en juridiskt kompetent ordförande och en läkare.
Jag håller tummarna. Om jag inte får rätt åker jag ut på gatan.
Jag har uppdaterade rapporter här från din läkare och rehabteamet.
De är rosenrasande, allihop.
Du vinner det här, Dan. Jag gör det här varje vecka.
-Jag satsar mitt liv på det. -Jag sa ju det.
Var bara dig själv, svara på frågorna och slappna av.
Jag känner mig mycket säker. Har du några frågor?
Jag har ett par saker som jag vill säga, men lyssnar de?
-Det är det minsta de kan göra. -Får jag gå med in?
-Jag ska fråga.-Vill du det? -Ja, absolut.
-Jag ska fråga. Inga problem alls. -Okej, tack.
För all del. Jag ska gå in och se hur det ser ut.
Det låter bra. Visst gör det?
Titta på dem.
Det är lustigt. De har mitt liv i sina händer.
-Tack, Katie, för att du följde med. -Tack för att du bad mig.
Din envisa gubbstrutt.
Fem minuter.
-Jag går och fräschar upp mig. -Okej.
Kan nån ringa efter en ambulans?
En man har kollapsat på toaletten. Han är helt borta.
Dan!
Nej! Dan!
-En hjärtinfarkt. Två inblåsningar. -Vi gör allt för att hjälpa honom.
-Andas han? -Har nån ringt efter ambulans?
-Nej, nej, nej. Fortsätt, sluta inte! -Jag är rädd att han är död.
Nej, säg inte det, snälla! Säg inte det. Nej!
-Jag är hemskt ledsen. -Nej, snälla...!
Jag är ledsen. Var är ambulansen?
Ingen reaktion alls.
Snälla. Snälla, försök igen!
Det här kallas "fattigmansbegravning" för att det är billigast kl. 9.
Men Dan var inte fattig för oss.
Han gav oss saker som man inte kan köpa för pengar.
När han dog hittade jag det här på honom.
Han skrev alltid med blyerts.
Han ville läsa det på överklagande- mötet, men han fick aldrig chansen.
Och jag svär att denna underbara man hade oerhört mycket mer att ge...
...och att staten drev honom i en tidig grav.
Och det här är vad han skrev:
"Jag är ingen klient, kund eller brukare."
"Jag är ingen smitare, snyltare tiggare eller tjuv."
"Jag är inget sjukförsäkringsnummer och inget ljus på en bildskärm."
"Jag har alltid gjort rätt för mig och det är jag stolt över."
"Jag fjäskar inte, utan ser min nästa i ögonen och försöker hjälpa honom."
"Jag tar inte emot och vill inte ha allmosor."
"Mitt namn är Daniel Blake."
"Jag är en man, inte en hund."
"Som en sådan kräver jag min rätt."
"Jag kräver att ni behandlar mig med respekt."
"Jag, Daniel Blake, är en medborgare"-
-"varken mer eller mindre."
Tack ska ni ha.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2016
Ansvarig utgivare:Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB